![](/user_photo/2706_HbeT2.jpg)
- •Курсова робота
- •Розділ 1. Трудові міграцій в системі перерозподілу людських ресурсів світу
- •1. 1. Поняття міжнародна трудова міграція
- •1.2. Етапи розвитку міжнародної трудової міграції
- •1.3. Міжнародне регулювання трудової міграції
- •2.1. Міграційна політика країн-експортерів та країн–імпортерів трудових ресурсів
- •2.2. Вплив міжнародної міграції на світову економіку та соціальний-економічний розвиток територій
- •2.3. Система міжнародної трудової міграції в Україні
- •Висновки
- •Список використаних джерел
2.2. Вплив міжнародної міграції на світову економіку та соціальний-економічний розвиток територій
Світовий досвід свідчить, що трудова міграція забезпечує безперечні переваги як країнам, що приймають робочу силу, так і країнам, які її постачають. Разом з тим, міжнародна міграція робочої сили породжує й гострі соціально-економічні проблеми.
Країни, що приймають робочу силу, отримують при цьому такі переваги:
внаслідок зменшення витрат виробництва підвищується конкурентоспроможність товарів, які виробляються країною, що пов'язано з більш низькою ціною іноземної робочої сили;
іноземні робітники, створюючи додатковий попит на товари та послуги, стимулюють зростання виробництва і додаткову зайнятість у країні перебування;
при імпорті кваліфікованої робочої сили країна, що її приймає, економить на витратах на освіту та професійну підготовку;
іноземні робітники часто розглядаються як певний амортизатор у випадку кризи та безробіття;
іноземні робітники не забезпечуються пенсіями і не враховуються при реалізації різного роду соціальних програм.
Міжнародна міграція населення відіграє важливу роль у демографічному розвитку окремих країн і регіонів. У результаті міграційних потоків цілий ряд промислово розвинених країн знівелювали спад приросту населення, в першу чергу це стосується країн Західної Європи.
Необхідно також зазначити, що економіка цілого ряду промислово розвинених держав була створена за рахунок масового залучення робочої сили ззовні. Практично стовідсотковий внесок у створення та розвиток економіки таких країн, як Канада, Австралія, Нова Зеландія, Ізраїль, зробили іммігранти. Ними зроблено значний внесок і в розвиток економіки США, ПАР, Аргентини та інших країн. Але імпорт робочої сили має і "зворотний бік". Так додаткова конкуренція на ринку праці призводить до зростання безробіття. Крім того, масову імміграцію завжди супроводжують зростання соціальної напруженості в суспільстві, конфлікти на расовому, національному та регіональному ґрунті, зростання злочинності та інших негативних явищ.
Необхідно також зазначити, що трудящі-іноземці, як правило, зазнають у країні імпортері робочої сили різних форм дискримінації, починаючи з умов прийняття на роботу, оплати праці і закінчуючи сферою медичного обслуговування, страхування.
Основні напрямки міжнародної міграції працездатного населення у 2010 році представлені в таблиці 2. 1.
Таблиця 2. 1.
-
Кількість осіб
Число прибулих
Число від-булих
Сальдо міграції
Всі напрямки міграції
790 453
873 066
-46 613
У межах України
736 741
736 741
Внутрішньо регіональна міграція
461 880
461 880
Міжрегіональна міграція
274 861
274 861
Міждержавна міграція
53 712
100 325
-46 613
Продовження таблиці 2.1.
Країни СНД
49302
55193
-5891
Країни Балтії
445
221
224
Країни далекого зарубіжжя
3965
44 911
-40 946
У 2010 році спостерігається збільшення кількості працездатного населення, яке вибуло з території України, в наслідок чого Україна має від’ємне сальдо міграції (- 46 613 особу ). Найбільша частина населення мігрувала до країн далекого зарубіжжя (44 911 осіб), найменша частина до країн Балтії (221 особа). Щодо країн СНД, то протягом 2010 року з України виїхало 55193 особи, а в’їхало, 49302 особи. Спостерігається також внутрішньодержавна міграція працездатного населення, але вона не впливає на сальдо міграції країни, тому що населення не перетинає межі України.
Країни, що експортують робочу силу, також отримують цілий ряд як переваг, так і додаткових труднощів. До переваг можна віднести таке:
1) експорт робочої сили є важливим джерелом для країни. За даними МВФ, середня норма прибутку від експорту товарів становить 20 %, послуг 50 %, а від експорту робочої сили вона значно вища. Так колишня Югославія у 80-х роках XX ст. отримувала від експорту робочої сили тільки у вигляді переказів 3,5 млрд. дол. США, а при повернені працівників з-за кордону ще стільки ж;
2) експорт робочої сили означає зменшення тиску надлишкових трудових ресурсів і, відповідно, соціальної напруженості в країні;
3) безкоштовне для країни-експортера навчання робочої сили новим професійним навичкам, знайомство з передовою організацією праці тощо.
Водночас країни - експортери робочої сили стикаються з певними негативними явищами. Головне - це "відплив інтелекту", тобто кваліфікованих, ініціативних кадрів, які так необхідні національній економіці.
Вплив міграційних процесів на країни імміграції та еміграції є багатоаспектним.
Наслідки для країн імміграції:
1. Країни імміграції мають суттєві вигоди від підготовки спеціалістів іншими країнами. Так, за сучасними оцінками, чиста вигода для країни, що приймає, від залучення одного "середнього" вченого-гуманітарія становить 230 тис. дол. США, вченого у галузі суспільних наук -235 тис. дол., інженера - 253 тис. дол., лікаря -646 тис. дол.
2. Фірми країн імміграції мають економію як за рахунок нижчої оплати праці іммігрантів, так і за рахунок того, що праця іноземних робітників дає змогу знизити загальний рівень заробітної плати.
3. Робітники-емігранти сприяють омолодженню структури трудових ресурсів країн імміграції.
4. Грошові перекази емігрантів на батьківщину сприяють розширенню реалізації товарів країн імміграції за кордоном.
Разом з тим наплив робітників з-за кордону ускладнює проблему зайнятості в країні, негативно впливає на економічне становище місцевих працівників. Поряд з економічними, виникають соціальні, культурні, правові та інші проблеми.
Наслідки для країн еміграції. Для країн еміграції повернення досвідчених кваліфікованих робітників після роботи за кордоном сприяє розвитку національної економіки. Для деяких з цих країн грошові перекази емігрантів є основним джерелом валютних надходжень, яке перевищує надходження валюти від експорту товарів. Водночас еміграція завдає шкоди країнам, оскільки національна економіка втрачає наймобільнішу і, як правило, найкращу частину трудових ресурсів. Це веде до старіння структури трудових ресурсів.
Серйозною є проблема реадаптації робітників, які повертаються після роботи за кордоном і відвикли від місцевих умов праці та життя.
Особливо негативні наслідки для країн еміграції має відплив висококваліфікованих спеціалістів та вчених. Тому уряди цих країн намагаються проводити політику гальмування такого процесу.